Știți povestea.
Strălucirea fulgerului.
Un geniu nebun.
O creatură profană.
Desigur, lumea își amintește de monstru, nu de om.
Dar, uneori, dacă te uiți de-aproape, povestea nu e așa de simplă.
Uneori monstrul e omul.
CIRCUL ȘI MENAJERIA LORDULUI BARNABY
Umblu cu circul de când mă știu.
Circarilor le place să creadă că sunt o familie.
Dar, bineînțeles, fiecare familie are clovnul ei.
Pe-atunci, n-aveam un nume. Mi se spunea "cocoșatul".
Sau "ciudățenia", dacă erau amabili.
Adevărul e că nu-i uram din cauza asta.
E greu să judeci cruzimea când n-ai cunoscut bunătatea.
Și apoi, aveam spre cine să-mi ridic privirea.
Când nu lucram la circ, eram doctorul trupei.
Mă fascina știința medicinii.
În special a anatomiei umane.
Voiam să înțeleg totul
despre acest univers intern care ne face ceea ce suntem.
Creierul, plămânii, oasele, mușchii.
Inima.
Nu știu de ce știința vieții mi-a aprins imaginația.
Cred că mă ajuta să evadez într-o altă lume.
Doamne!
Chiar te crezi deștept, nu?
Un adevărat intelectual.
Trebuie să fie foarte stânjenitor!
Tu urmezi!
Nici prin cap nu-mi trecea că, într-o seară răcoroasă, la Londra,
urma să-l întâlnesc pe omul care avea să-mi schimbe definitiv viața.
Doamnelor și domnilor!
Fiți martorii unui număr ce sfidează moartea,
realizat de pasărea noastră de pe cer...
Frumoasa Lorelei!
Lorelei!
Vai, Lorelei!
Nu poate respira!
Alte accidentări?
Și-a frânt brațul acum un an și clavicula cu puțin timp înainte.
Doamne!
Și-a rupt-o iar, și-a dislocat umărul, exercitând presiune asupra plămânilor.
- Nu poate respira. - Ce facem?
Mă tem că nimic.
N-am instrumentele de repoziționare a osului.
Forță
Repoziționare os
Aveți un ceas de buzunar? Dați-mi-l!
- Nu-ți dau... - Repede, altfel moare!
Haide!
Claviculă
Stai!
Dislocarea forțează sternul într-o poziție critică, nu-i așa?
- Da. Gata? - La trei.
Trei, doi, unu...
- Da! - Bine așa.
- M-ai salvat. - Respiră.
Mulțumesc.
A fost incredibil. De ce te fardezi așa de ridicol?
- Sunt clovn. - Nu ești clovn, ești un doctor
ce a efectuat o intervenție rapidă, fără instrumente chirurgicale.
Sunt un doctor clovn.
Nu vă speriați, doamnelor și domnilor! Face parte din spectacol!
Îți irosești talentul aici.
- Sunt cu circul, domnule. - O să lași circul ăsta afurisit.
Ce se întâmplă?
- Sunteți doctor? - În zilele bune.
Spitalul Chiswick e la capătul drumului. Îi conduc eu pe oameni.
Scoateți-o iute de aici! Ieșiți prin spate!
Să nu tulbure clientela.
Unde o duc pe biata fata?
Domnule, pot să știu cum vă numiți?
Doamnelor și domnilor!
Ghiuleaua Umană!
Nu, te rog!
Șobolan netrebnic! Vrei să pleci? Ești al meu!
M-am săturat de cărțile astea! Aparții circului! Arde-le!
Te rog, stăpâne Barnaby, e tot ce am.
Nu! Nu!
Cară-te de aici!
Să-ți fie învățare de minte!
Intră acolo! Nu pleci nicăieri!
Știi ce s-a întâmplat cu Lorelei?
Vii cu romantisme acum?
Probabil o să moară, știi bine.
Doctorii ăștia de oraș și spitalele lor împuțite...
Ce faceți?
Magnet puternic. Ar trebui să meargă. De obicei merge.
Stați, domnule. Nu știți ce-o să-mi facă.
- Nu știu? - Nu, domnule, nu pot să plec.
- Normal că poți. - Nu, domnule, le aparțin lor!
Meriți mai mult. Poți fi mai mult de-atât.
Te pot scoate de aici, dar trebuie să ai încredere în mine.
Alege acum sau rămâi aici pentru tot restul vieții.
Pleacă de la cușcă! Auzi ce spun?
Deschideți-o!
Prindeți-l! E proprietatea circului!
Problema e...
Ne-a jefuit!
Cocoșatul! M-a atacat și a jefuit circul!
Puneți mâna pe el!
Duceți-vă după el!
Nu-l atinge!
Fugi!
V-am prins.
Ce facem? Ce facem acum?
Drace!
Cum ieșim de aici?
Doar cunoști locul ăsta, ce naiba! Cum...
Unde sunt?
- Nu sunt în cortul circului. - Cum?
Da, foarte bine.
Hai, vino!
N-am mai ieșit din cortul circului până acum, domnule.
Ochii deschiși, ușa închisă. Jos haina.
O să ne punem ceva mai confortabil.
La ce folosește?
Următoarea etapă.
Nu. Ce vreți să-mi faceți?
Absolut nimic.
Nu te îngrijora.
Ascultă.
O să te doară puțin.
- Ce-o să-mi faceți? - Ascultă-mă!
Nu ești
un cocoșat.
Nu unul adevărat. Nu.
Ai un abces care a dus la formarea unui sac cu lichid, un sac
cam mare cu lichid.
- Doare. - Da, îmi închipui.
Te-ai mira să afli de câte ori aud asta.
După mărimea acestui buboi frumos, cred că n-a fost tratat
de 18 ani, dar
vestea bună e că sunt convins că-l putem drena în câteva secunde.
Trei,
doi,
unu și îl scot.
Lături!
Așa.
- Am trecut de partea ușoară. - Ușoară?
Ești bine!
Sus cu tine!
Mușchii,
oasele
și întregul schelet
vor opune rezistență,
pentru a te readuce în postura de potaie
adulmecătoare și reacționară, din ultimii
18 ani.
Așa că, momentan, prietene, va trebui să porți acest
corset minunat, pe care l-am făcut pentru Gordon.
Pentru cine?
Stau în picioare!
După cum se vede... Nu ți-am supraevaluat inteligența, nu?
Am plecat de la circ, iar acum stau în picioare.
Ai mai zis-o.
La dreapta!
Biblioteca și camera de studiu. Bucătărie, acolo.
Stau în picioare.
Dormitorul tău e în dreapta. Ai încălzitor de apă și săpun.
Te-aș sfătui să le folosești ca să faci ceva cu...
părul ăla.
Eu rămân la subsol toată seara, pentru că merg la universitate
mâine-dimineață. Simte-te ca acasă. Nu atinge nimic.
Apropo, am avut... Am un coleg de apartament.
Se numește Straussman. E dependent de morfină.
Un idiot. Un mincinos fără pereche. Din fericire, nu prea
trece pe acasă.
Dacă te întreabă cineva ce cauți aici, spui că ești el.
Sunt Igor?
Foarte bine.
"Bună ziua, mă numesc Igor."
Ia să vedem!
Un cocoșat periculos e ținut în cușcă pentru siguranța publicului
și are un complice ambițios, la fel de periculos ca el.
Se duc la rulota proprietarului circului și fură conținutul seifului.
Urmează o urmărire violentă, care culminează
cu uciderea unui om nevinovat și dispariția fără urmă a celor doi.
- Am recapitulat bine, Alistair? - Da, domnule inspector.
Evadare, jaf, crimă.
Exact cum a spus domnul Barnaby.
Uite ce cred eu că s-a întâmplat, Alistair.
O ființă umană cu o diformitate a coloanei vertebrale e ținută în cușcă.
Probabil că de obicei e tratat în acest fel.
Un necunoscut îl eliberează,
folosind un magnet și un ac,
lucru pe care-l poate face orice fraier.
Fug în grabă, așa cum ar fi normal,
fiindcă riscă să-i prindă circarii.
O iau la fugă.
Sunt urmăriți.
Moare un om.
Cel mult omor fără premeditare, aș zice.
"Căutat pentru omor." Fă mai multe copii.
- Parcă ziceați că nu e... - Ziceam.
Dar am un presentiment că ciudățenia noastră de la circ e doar începutul.
Bună dimineața!
Igor: La școală până la șase.
Haine, în șifonier. Bani și cheie, în cutia de lângă ușă.
Întoarce-te până la cină. F.
Spitalul Chiswick.
TONIC DIGESTIV PIPKINS SĂPUN PLANTOL 3 penny tableta
SPITALUL CRUCEA ROȘIE CHISWICK PENTRU MUNCITORI SĂRACI CU HERNIE
Domnule doctor?
Pe aici, domnilor. Avem de făcut o amputație.
Tu.
- Eu? - Da.
Are nevoie de inhalații cu camfor de două ori pe zi, extract de allium,
un sfert de uncie de arsenic și trei de ulei Filcher,
sau mai multe, dacă găsești.
- Nu pot s-o fac. - Ba poți.
Apoi, când se trezește, spune-i
că va veni un prieten la ea.
CĂUTAT, 50 DE LIRE RECOMPENSĂ, CRIMĂ, COCOȘAT
Acum șase luni, un om a vrut să cumpere părți de animale decedate recent,
de la Grădina Zoologică din Londra. A fost refuzat.
După două săptămâni, cineva a intrat prin efracție și a amputat membre de animale.
O lună mai târziu, un caz asemănător la Academia Veterinară.
Sună macabru, dar ce...
Am confiscat asta de la locul crimei, la circ.
Deschide-o.
Domnule,
e dezgustător.
Aparținea unei leoaice decedate de curând.
Dar a fost găsită lângă victima noastră de la circ
și nu a ajuns acolo mergând singură.
Credeți că e vreo legătură?
Cred că celălalt om de la circ se potrivește descrierii acestui
hoț de animale.
Dar cine ar face așa ceva?
Din ce motiv?
E ceva putred la mijloc.
Pute a inițiativă diabolică și păcătoasă. Iar acest om umblă pe străzile orașului.
Așa de repede înapoi în mocirlă?
Da, înțeleg.
M-au desenat absolut teribil.
Au greșit frizura, au greșit nasul.
Sunt novice în activitatea criminală,
dar nu credeam că autoritățile o să-mi ofenseze vanitatea.
Ei cred că sunt un criminal!
Mie mi s-a spus mult mai rău de-atât la viața mea.
În plus, nu te caută pe tine, nu-i așa?
Caută un cocoșat jalnic și fără nume.
Igor, aș vrea să te uiți la tine.
Igor, creatura aia nu mai există.
Cina.
E delicios.
De ce ai venit la circ, de fapt?
Tacâmuri.
- Poftim? - Folosește-le.
Îmi cer scuze.
Șterge-te pe mâini.
Animale.
Părți din ele.
Sunt student la Colegiul Regal de Medicină.
Cursurile sunt banale, examenele sunt ușoare, profesorii...
Profesorii sunt oameni cu capacități limitate și cu un orizont și mai limitat.
De ce m-ai salvat?
Tu, prietene, ai fost un cadou neașteptat.
Nu dai zilnic peste un om,
deși cu o diformitate grotescă,
care e, în mod evident, talentat, atent, plin de resurse,
și care posedă cele mai înzestrate mâini pe care le-am văzut vreodată.
Interesul meu pentru tine n-a luat naștere din milă.
Vino cu mine.
Înainte să te cunosc, voiam să discut cu domnul Barnaby
despre achiziționarea unor animale decedate.
Cu ce scop? Studierea lor?
Nu, nu în sensul în care ai crede tu.
Eu cred cu tărie că moartea poate deveni o condiție temporară.
- E imposibil. - Improbabil, dar nu imposibil.
Viața e temporară. De ce-ar fi moartea altfel?
N-avem timp de false modestii.
Fără mândrie, dar nici rușine, declar descoperirea mea o creație
genială.
Ochii aceia
au mai mult de trei luni.
Iar lichidul este un gel conductor electric pentru dispozitivul creat de mine.
Are o dublă funcție: să conserve și să...
Așteaptă și o să vezi.
E doar o chestiune de conversie.
Conversia energiei electrice pure în energia biologică
ce alimentează corpul uman.
De aici, realizarea acestui dispozitiv: gheara lui Lazăr.
Am descoperit că, dacă trec curentul
printr-un amalgam de sulfați și metale...
Stăpânești conversia?
Da.
Arată-mi!
Gata?
Uite! Vezi?
Sunt vii.
Ce părere ai?
E impresionant. Dar ai încurcat terminațiile nervoase.
Poftim?
Nervii oculomotori. Nu i-ai legat corect.
De-aia nu se mișcă simetric.
Tu...
El e!
El e omul.
- El e omul pe care îl caut. - Mulțumesc.
Cu plăcere. O să-ți dau sarcinile pe rând.
O să le termini în scurt timp, iar eu o să le aplic la realizarea
unei creații mari ale mele. Întrebări?
Această creație mare...
Nu e treaba ta.
- Păi, dacă... - Igor...
Toate astea sunt ale tale acum.
Toate cărțile. Toate materialele de referință. Instrumente. Birou.
Camera. Laboratorul tău, dacă vrei.
Ca asistentul meu, vei face parte
dintr-un experiment științific care va schimba lumea.
Vrei să mă ajuți?
Rezolvă problema.
Mulțumesc.
Mai încearcă.
BRAȚ FEMEIE, FICAT, RINICHI, PLĂMÂN, SPLINĂ, J. Wilson, CREIER, OCHI
Spitalul a dispus mutarea lui Lorelei.
Acum avea un binefăcător.
Eram bucuros că se făcuse bine și că avea cine să aibă grijă de ea, dar,
pe măsură ce treceau săptămânile, mi-era tot mai dor de ea.
Mă întrebam dacă și viața ei se schimbase la fel de mult.
Igor Straussman Strada Albemarle 7, Londra
ULTIMUL AVIZ DEPĂȘIRE TERMEN DE PLATĂ
Victor?
Scrisoarea asta pentru domnul Straussman...
Ieșim în oraș acum.
Am ajuns.
Am acces nelimitat la club, datorită statutului de membru fondator
al tatălui meu. A cumpărat catifeaua pentru scaune.
- Tatăl tău e... - Ceea ce se numește un om important.
Un doctor stimat, membru al Colegiului Regal al Doctorilor
și pionier în câmpul cardio-fiziologiei.
- O să fiu onorat să-l întâlnesc într-o zi. - Nu cred. Ăsta e clubul!
Domnul meu, nu e pentru oameni ca mine.
Mergi bățos, vorbește politicos
și străduiește-te să nu mă faci de râs.
Copii concepuți în cuve!
Victor, crezi că e locul potrivit pentru altfel de discuții?
Ajută-mă!
Încerc să le informez pe aceste tinere minunate,
că fertilizarea nu trebuie să aibă loc neapărat în trupul femeilor.
Sperma! Spermatozoizii!
Spermatozoizii se pot deplasa?
- Da. - Mulțumesc.
De ce nu s-ar putea deplasa independent către ovul, să zicem, într-o...
găleată?
Și cu mama cum rămâne?
Tocmai asta e! Voi vă duceți la școală!
Când avem nevoie de voi,
aspirăm ovulul fertilizat și-l suflăm printr-o pâlnie în pântece...
Igor?
Scuzați-mă.
- Scuze, credeam că vă cunosc. - Este posibil.
Nu mai știu cum vă numiți.
N-am avut un nume.
- Tu ești! - Eu sunt.
Da, sunt puțin schimbat.
Mi-ai salvat viața.
Plictisitor.
E un prieten de-al tău?
E baronul Bomine. M-a angajat la cabaretul lui
și sunt consoarta lui în public.
Înțeleg.
Preferă compania bărbaților.
Am un nume acum.
Mă numesc Igor.
Ce e?
E perfect.
Această femeie crede că creierul omenesc e roz.
De fapt, e cenușiu.
El e Victor Frankenstein.
Cenușiu ca stridia asta. Am terminat.
El m-a salvat. Și m-a ajutat să te salvez pe tine.
E mereu așa?
Nu. E foarte deștept și e un om bun.
Doar că oamenii obișnuiți i se par foarte...
Obișnuiți.
- Victor, cum ai... - Cine ești?
Ești îngerul căzut.
Te-ai mai prăbușit de la vreo înălțime în ultima vreme?
Ar trebui s-o încerci pe asta. Sunt doar 9 metri.
Ai căzut de la înălțimi mai mari.
Ceea ce s-a prăbușit acum e părerea mea despre dumneata, domnule Frankenschteen.
- Frankenstein. - Termină, Victor.
Igor...
Igor vorbește foarte frumos de dumneata.
Vrei să vii la masa noastră?
Desigur, nu vă pot spune totul, dar e suficient să vă spun
că eu și Igor suntem pe cale
de a recrea viața după moarte.
- Domnule Frankenstein... - Victor, te rog.
Promisiunea dumitale mi se pare cel puțin tulburătoare.
- Ești superstițioasă? - Nu.
Nu te temi să sfidezi orânduirea naturală?
Igor, spune-ți și tu părerea.
Înainte aș fi fost de acord cu tine, Lorelei, dar gândește-te puțin.
Acum 20 de ani, electricitatea ar fi fost considerată o magie.
Accidentarea ta de la circ ar fi fost fatală.
În fiecare zi, știința și tehnologia ne schimbă modul de a ne trăi viața.
Uită-te la mine!
Bine a zis-o!
- Viața și moartea-s altceva. - "Viața și moartea!"
Eu visez la o lume unde speranța ia locul fricii.
O lume în care persoana ucisă merge la tribunal să-și înfrunte ucigașul.
În care un soldat schilodit, cu șrapnelul în coloană,
poate fi ucis, vindecat și readus la viață, ca să meargă iar.
Nu înțelegi? Posibilitățile sunt infinite!
Viața e frumoasă!
Dar, din păcate, are o limită. Ia spune-mi ce scrie aici.
- "Moarte." - Mulțumesc foarte mult.
N-am cum să te contrazic.
Scrie clar, negru pe alb.
Dar, cu puțină știință,
VIAȚĂ
ce scrie acum?
"Viață."
Asta încerc eu să fac.
Poate că mi-am exprimat părerea prea curând.
N-ar mai trebui să te vezi cu fata aia.
- Poftim? De ce? - E foarte drăguță.
Dar neșcolită, superstițioasă. Ne distrage atenția.
- E bună cu mine. - N-a fost o seară frivolă, fără noimă.
Am sărbătorit munca împreună.
Cred că a venit momentul să cunoști monstrul nostru.
Nu mai zăbovi! Vino, vino!
Hai!
- Ce e asta? - Gordon.
- Poftim? - Gordon!
Tu l-ai făcut?
Nu, nu.
Noi l-am făcut.
Plămâni, inimă, șira spinării, creier...
Toate astea sunt opera ta.
De fapt,
ar fi fost imposibil fără tine.
Victor,
mi-ai promis că e vorba despre viață.
E vorba despre mai mult de-atât.
Ia mâna!
Trei, doi,
unu.
Hai, hai!
Uite!
E viu.
Da, e viu.
E viu?
Victor, cum...
Încă nu se poate mișca.
Încărcătura electrică durează o oră,
iar jumătatea de jos e o machetă rudimentară.
Ai creat viață din nimic!
Îți dai seama ce înseamnă asta?
Am o mică bănuială.
Mâine mă însoțești la colegiu.
I-am anunțat că voi face o prezentare a unei lucrări personale.
Vin cu tine la colegiu?
Ca asistent al tău?
Igor, nu mai fi așa de încet la minte.
De azi încolo,
vei fi asociatul meu.
Ați primit o scrisoare, domnișoară Lorelei.
O scrisoare? De la cine?
Dragă Lorelei, am făcut progrese neașteptate.
Vino, te rog, la Colegiul Regal de Medicină, la sala H, în seara asta, la ora 20:00.
Igor.
Prezentare importantă la sala H.
Prezentare la sala H.
Prezentare importantă la sala H!
Igor, la dreapta.
De la începutul medicinii moderne,
a existat o presupunere,
cu privire la mortalitate,
și anume că moartea
nu poate fi evitată
și că noi trebuie să acceptăm ca atare
această inevitabilitate.
Vă voi demonstra
astăzi că viața nu e
o grație conferită nouă
de o așa-zisă forță atotputernică depășită...
Începe odată!
Sigur că da. Nu sunt obișnuit să vorbesc în public.
Igor, pregătește dinamul, te rog.
Da, domnul meu.
Aș dori să le arăt celor șapte domni prezenți aici
și tinerei domnițe, bineînțeles...
Mai repede!
Mă așteaptă trăsura.
Vă prezint viața
așa cum am creat-o eu.
Târgul de vite.
Am realizat acest homuncul din diferite părți ale corpului
pe care le-am luat de la Grădina Zoologică din Londra.
N-au fost în stare să-și întrețină animalele exotice,
spre avantajul meu.
În mare, e un cimpanzeu,
dar, cu ajutorul stimabilului meu asociat, Igor Straussman,
am reușit să combinăm
mai mulți indivizi din specii diferite.
Igor, e gata? Se holbează la mine.
Mulțumesc.
Veniți în față. Uitați-vă de-aproape. Nu fiți timizi.
Nu vă mușcă.
Prin miracolul electricității,
vă prezint în câteva secunde, trei, doi, unu...
Viața.
Doamne!
Am văzut destul.
Nu!
Nu plecați!
Igor, mai fă-i un electroșoc. Mai puternic.
Trei, doi, unu, acum!
Frankenstein, ai depășit
toate așteptările, chiar și în ciuda
faimei tale de persoană ciudată și perversă.
E spectaculos. E încântător!
O demonstrație splendidă
a smintelii depravate.
Igor.
Putere maximă.
Gata?
- Igor? - Gata.
Acum!
Ia uite, Victor!
Zbang, zbang, poc!
Ce urmează?
Vreun pitic ascuns în burta sculpturii tale putregăite,
gata să țâșnească afară cu un buchet de tranda...
Vezi?
Nu-i nimic.
Gordon... Gordon...
- Igor! - Lorelei, nu te apropia!
- Lorelei, ai pățit ceva? - Igor!
N-am pățit nimic.
Nu-l lăsa să-ți scape!
Gordon! Stai!
Nu! Nu te duce acolo!
Vino!
Victor!
- Liniștește-te, Gordon. - Ia-l de pe mine!
- Gordon! - Victor!
- Igor, ce i-ai făcut? - Victor! Ajută-mă pe mine, nu pe el!
Victor, trebuie să-l omorâm!
Fă-o, Victor!
Situația scăpase de sub control!
Azi am făcut progrese!
Voia să ucidă!
N-aveam de unde să știu că Gordon...
Să înțeleg că tu ai construit creatura aia?
Da!
Îmi cer scuze.
Te-am judecat greșit.
Cusururile tale,
deși sunt vădite și considerabile, sunt de ordin social,
nu intelectual.
Creația ta mi se pare uluitoare
și, ca să fiu sincer până la capăt,
absolut strălucită. Strălucită!
Dincolo de puterea mea de înțelegere.
- Ai mai putea face una? - Da, și mai bine de-atât.
Dar aș avea nevoie de fonduri substanțiale.
După cum știi, provin din a treia cea mai bogată familie din Anglia.
Prin urmare, ți-aș putea procura orice ai avea nevoie.
În acest caz, da.
Și când spui "mai bine de-atât"?
Un om.
O ființă inteligentă, care cugetă.
- Putem discuta întâi? - Îmi place ambiția ta.
Aveai dreptate, Igor. Bestia era periculoasă,
dar acum avem ocazia să prezentăm lumii valoarea muncii noastre.
Noi doi, Igor, vom crea un om după propria noastră imagine.
Ia gândește-te.
Un om
inteligent
și civilizat.
Voi vrea o altă demonstrație.
Vreau să știu dacă primești îndrumări. Adică, dacă respecți ordinele.
E vreo problemă?
- Victor, nu putem. - Nu!
Excelent!
O să auzi curând de mine.
Nu tu ai creat tehnologia asta și nu-ți îngădui să-mi spui cum s-o folosesc!
Ar trebui să știi unde ți-e locul!
Faptul că nu știi cum merg lucrurile în lume
nu poate să mă împiedice în experimentări.
Dar ai văzut că n-ai avut niciun control!
Cu siguranță ai uitat ce-am făcut pentru tine la circ!
Ăsta e destinul meu. Este destinul tău.
Iar acel om e singurul nostru aliat de pe planetă.
Și dacă vrea să-i facem o haită de homunculi,
exact asta o să-i facem,
dacă ne asigură continuarea cercetărilor.
Ai priceput ce-am spus?
Da, Victor!
Ești proprietatea mea!
Aparții circului!
Bună dimineața! Vă pot ajuta cu ceva?
Inspectorul Turpin, de la Scotland Yard.
Aș dori să vorbesc cu un anume domn Frankenstein.
Cred că nu e un moment potrivit, domnule.
Aș putea întreba de ce îl căutați?
Ți-e dor de circ?
Nu știu la ce vă referiți, domnule.
Cheamă-l pe Frankenstein.
Am informat colegiul că voi plăti daunele. Au fost sparte doar câteva geamuri.
Se pare că a fost implicat un animal.
Într-adevăr.
Eu și domnul Straussman suntem implicați în studierea...
cimpanzeilor.
Este un lucru fascinant.
Am descoperit că, dacă folosim indicatori emoționali,
îi putem învăța sisteme teologice primitive.
Asta deoarece încă nu sunt capabili de o gândire logică, avansată.
- Unde e creatura? - A murit.
Biata de ea. A trebuit s-o injectăm.
De ce se interesează poliția de astfel de fleacuri?
S-ar putea să existe o legătură cu o anchetă pentru un omor.
O anchetă pentru un omor? Ai auzit Igor?
Să înțeleg că trebuie să convocăm avocatul cimpanzeului?
Domnule Frankenstein, vă previn că există consecințe în cazul obstrucționării legii.
Aș dori să văd însemnările cu privire la experimentele din ultimele 12 luni.
Dacă nu colaborați, atunci, jur pe Dumnezeu că o să vă percheziționez temeinic casa.
"Pe Dumnezeu" ați spus?
Domnule inspector, vă informez
că sunteți în locuința unor oameni raționali, liber-cugetători.
Ca să ne tulburați liniștea și cercetările, aveți nevoie de mandat.
- Iar Dumnezeu n-are nicio autoritate aici. - Nu vorbiți în derâdere.
Pe mine mă puteți jigni, dar tăgăduiți existența Domnului pe riscul dumneavoastră.
Aș dori să vă amintesc că viața este o creație sacră.
Sunteți ofițer de poliție sau teolog?
Vă dau un pont gratuit. Viața, și v-o spun răspicat, nu e altceva
decât aplicarea și rezultatul unor procese chimice.
Și ați aplicat aceste procese chimice la Colegiul Regal de Medicină alaltăieri?
Igor, când te-ai spovedit ultima oară?
Bunul călugăr a venit să vadă dacă am păcătuit.
"Cel ce își ascunde păcatele nu propășește." Mai întreb o dată.
Și eu vă mai întreb o dată, domnule:
de ce vi s-a năzărit pe acest caz?
Sunt convins că sunt enigme mai interesante de descifrat în Londra.
Sau
tocmai fiindcă acest experiment, despre care vă închipuiți că a avut loc,
poate discredita credința dumneavoastră primitivă?
Scoateți la iveală ce doriți, domnule inspector.
Cei ca dumneavoastră au stat mereu în calea progresului și au rămas în urmă.
Creația mea...
Aveți grijă, domnule Frankenstein.
Vă jucați cu focul.
Și natura e nemiloasă.
O zi bună!
Mă întorc cu mandat de percheziție.
Chestia aia de la facultate, Igor...
M-am uitat în ochii ei și n-am văzut nimic.
Una e să folosești mașinăriile alea
pentru a readuce la viață o existență pierdută pe nedrept
și alta e să creezi un lucru care n-a existat niciodată.
Victor trebuie să înțeleagă acest lucru.
Ascultă-mă,
n-am crezut niciodată că o să scap de la circ.
Am crezut că o să rămân acolo până la moarte.
Și Victor mi-a oferit o nouă viață.
Și tot ce mi-a cerut a fost să cred în el.
Înțeleg, Igor.
Îți spun doar
să ai grijă și să nu mai lași pe nimeni să te agreseze din nou.
Victor zice că ți-e prieten.
Dar, dacă crezi că Victor o ia pe un drum greșit, opune-te.
Trebuie să plec.
Victor, dacă mă respecți ca om de știință...
Dacă mă respecți ca prieten al tău,
atunci trebuie să asculți ce mă îngrijorează.
- Igor. - Domnule?
De când nu ne-am văzut? De trei ani?
Ai mai slăbit.
Îmi pare rău, domnule, nu vă...
- Victor e acasă? - Da, domnule.
Foarte bine.
Unde ai fost?
Nu e chibzuit să umbli prin oraș când e căutat un criminal.
Dă-te de pe inima lui!
Tată.
Ridică-te.
Pleacă!
Tată, ce mă bucur că ai venit! Ai nimerit la țanc.
- Am făcut niște progrese... - Nu mă interesează.
Nu mă interesează teoriile tale aberante și experimentele dezastruoase.
- Nu sunt aberante, ți-am spus... - Victor, taci!
Ieri am primit o telegramă
în care eram informat că vei fi chemat în fața consiliului de învățământ.
Au zis că îți neglijezi cursurile.
Vor să te exmatriculeze.
Nu pot s-o facă!
Nu?
Munca mea e mult mai importantă
ca și cercetările lor de doi bani de la școală.
Ești un fraier, Victor. Mereu ai fost un fraier.
Dacă ai fi semănat puțin cu Henry...
Dar tu...
Tu pătezi numele Frankenstein.
Mă voi asigura ca numele Frankenstein să nu fie uitat în veci!
Iar ai făcut-o, Victor.
Numai că, de data asta, ți-ai distrus propria viață.
Ce e ăsta?
Proiectul lui Finnegan.
Omul meu.
Urma să fie un Prometeu modern.
O prostie, o prostie!
Și nici nu e suficient de mare.
Da. Poftim?
Gordon era rapid și puternic, dar nu reușea să facă față.
Iar, spre sfârșit, avea probleme grave respiratorii.
Respiratorii?
Embolii. Embolii pulmonare. Desigur.
Ce prost am fost!
Toată energia pură care îi traversa scheletul...
Corpul n-a reușit să suporte încărcătura.
Biata creatură ar fi murit în zece minute.
Dacă vrem să construim ceva care să rămână în viață, ne trebuie mai multă energie.
Infinit mai multă energie.
Termină! Ce poate genera atât de multă...
Fulgerul!
Da, am ce ne trebuie.
Făcusem un desen al ghearei lui Lazăr,
care includea un dispozitiv ce aspira energie fulgerului
din atmosferă.
Am putea construi o variantă mai mare care să simuleze o explozie statică,
asemănătoare cu cea a fulgerului.
Dar problema rămâne.
Corpul nu poate absorbi toată încărcătura electrică.
Nu suntem capabili să facem organe mai mari.
Și dacă îi punem două perechi de plămâni?
Ești genial, știai?
De ce să n-o facem? E omul nostru. Facem ce vrem.
Nu doar două perechi de plămâni...
- Două inimi. - Da!
- Să pompeze sângele într-un corp mai mare. - Exact. Ar avea nevoie.
Igor...
- Mai devreme, când a venit tata... - Citeam.
N-am auzit nimic. A zis ceva interesant?
Nu, nimic.
Whisky?
Da, te rog.
O cutie toracică mai mare,
ca să cuprindă patru plămâni, doi pe dreapta și doi pe stânga.
Brațe mai mari! Bicepși.
- Și acum ce facem? - Îl înclinăm.
Înainte și înapoi. Să se distribuie lichidul prin tot corpul.
- Noroc! - În cinstea lui!
Cap turtit.
De ce?
Fiindcă așa îmi place mie, de-aia.
Pentru cele două inimi ale lui!
E prețios?
Nu ne-au dat mandatul de percheziție, domnule.
Magistratul a spus că fără nicio dovadă a unui act criminal sau a unei crime...
Niciun act criminal?
Și distrugerile de la Colegiul Regal?
Și arsuri de acid. Urme de labe însângerate pe podea.
Se întâmplă ceva în subsolul ăla. Sunt sigur.
Și e de datoria mea... E datoria mea morală să împiedic acest lucru.
Domnule, nu avem mandat.
Da, v-a jignit. Da, e inteligent. Dar n-avem dovezi.
Nu mă interesează.
ELECTRICITATE?
Trebuie să aflu ce e la subsol.
PĂRȚILE CORPULUI
Acum putem pune în aplicare viziunea mea.
Noi doi vom lua elementele brute ale vieții, componentele de bază și
le vom asambla conform schiței desenate de noi.
În seara asta, începem realizarea modelului
lui Prometeu.
În seara asta, Victor, am fost...
- Am fost invitat la bal. - La ce?
- La bal. M-a invitat Lorelei. - Lorelei?
- Da. - Nu, nu vorbi.
Lorelei...
Eu voi rămâne să lucrez.
- Îmi pare rău, Victor. - Nu-ți cere scuze.
Ar trebui să ieși și să te distrezi. Meriți.
Ai tot dreptul.
Poți să pleci.
Mulțumesc.
Nu știu ce să fac.
Faci deja.
Frankenstein, deschide ușa!
O dărâmăm! Deschide ușa imediat! Scotland Yard!
Frankenstein! Deschide ușa!
Unu, doi, trei.
Mai tare.
Frankenstein! Deschide ușa!
Victor, trebuie să plecăm!
- Unde ai fost? - Cu Lorelei.
Înțeleg.
Ți-ai pierdut timpul cu flirturi inutile,
în timp ce eu a trebuit să mă descurc singur cu proiectul!
Frankenstein! Deschide ușa!
Frankenstein, intrăm! Dărâmați ușa!
L-am chemat pe unul din oamenii lui Finnegan cu trăsura.
Încerc să supraîncarc conductorii.
Lasă conductorii! Trebuie să plecăm de-aici!
Și să le las mașinăriile mele? Nici nu mă gândesc!
E o trapă ce duce la canale. E singura ieșire. Încearcă s-o deschizi.
Ia târnăcopul din beci.
- Ce mai aștepți? - Ce e asta?
Igor Straussman ți-l prezint pe Igor Straussman.
Cum? Ce i-ai făcut?
L-am găsit mort acum două luni. Se drogase prea mult.
Acum două luni? I-ai scos ochii!
- Victor, ce te-a apucat? - Vrei să mori în închisoare,
executat de maniacul ăla?
Cocoșatule!
Vezi adevărul acum?
Ăsta e omul care te-a luat de la circ.
Unul care îi scoate ochii amicului decedat.
Mai fă o mișcare și ești mort.
Fă ce vrei. Nu mă tem de moarte!
Chiar așa?
Eu mă tem.
Mi-am pierdut soția
în urma unei tumori maligne.
Și, prin suferința mea, cunosc moartea.
E un abis din care nu se pot întoarce niciun bărbat și nicio femeie.
N-ai vrea s-o ai alături de tine?
N-ai vrea să fie iar în viață?
E în viață.
În casa Domnului.
Și când voi cădea și eu în acel abis,
voi fi alături de ea.
Nu înțelegi? Crezi într-o poveste!
Iar tu vei fi uitat.
Exact.
Istoria te va îngropa, Frankenstein,
și nu-și va aduce nimeni aminte de numele tău.
Te înșeli. Igor, nu!
Tu o să-ți aduci aminte de mine acum!
Victor!
Hai, Igor!
Trageți! Trageți!
Frankenstein, intrăm!
Domnule inspector!
Finnegan.
Finnegan! Unde ești?
Frankenstein! Igor! Ce surpriză neașteptată!
Poliția a făcut o razie la mine acasă, în căutarea lui Igor Straussman.
Am reușit să evităm încarcerarea, dar
e posibil să fi rănit grav un ofițer de poliție.
Bănuiesc că acum sunteți obligați să părăsiți Londra.
- Degrabă. - De acord.
Familia mea are o moșie. Castelul Erskine din Scoția. E foarte
rustic și retras. Aș zice că are o poziție ideală
atât pentru exigențele voastre de oameni de știință,
cât și de fugari.
Da.
Mă duc să pregătesc trăsura.
Foarte bine, mulțumim!
- Cum ai putut să-mi faci asta? - Ce anume?
Să-mi ascunzi că ai ucis un om și să-mi dai numele lui!
Ți-am zis că nu l-am omorât eu pe Straussman. Exagerezi.
I-ai scos ochii!
Detalii.
Era un pierde-vară.
Elogiul pe care i-l aduci tu e mai mult decât ar fi primit din partea familiei.
Gata, domnilor, n-avem timp de pierdut. Vă așteaptă trăsura.
Hai, Igor!
- Discutăm pe drum. - Nu.
Poftim?
E greșit ceea ce faci.
- Ai înnebunit. Vino! - Ai întrecut măsura.
N-avem timp de așa ceva.
Atunci nu plec nicăieri.
Ascultă-mă.
- Ai ocazia să... - Să ce?
Să fiu mințit de tine?
Să fiu urmărit de poliție și vânat de monștri?
Dacă vrei să insiști doar pe aspectele sumbre...
Nu plec nicăieri.
Și ce-o să faci? Te întorci la circ?
- Te întorci la cariera ilustră de... - Nu te privește.
Ești un fraier.
Eu te-am creat.
Crezi că, dacă ți-am dat un corset și dacă te-ai tuns,
poți să-mi întorci spatele?
Poți să pleci în lume pe cont propriu?
Să vedem unde ajungi cu acrobata ta, cu moralismele și cu noua ta viață.
Vino cu mine.
Bine.
Nu mai avem ce discuta.
Îl știam pe Igor Straussman.
Un tip banal.
Nou îmbogățit. Un dependent de droguri.
Tu cine ești?
De fapt, nu contează.
Victor mi-a împărtășit viziunile sale.
Dar încă mai am nevoie de el.
De tine, pe de altă parte...
Ia să vedem! Binefăcătorul tău a plecat,
poliția ți-a răscolit casa,
identitatea ta s-a dovedit falsă
și știi prea multe ca să te las să pleci.
Ceea ce vreau să-ți spun, bătrâne,
e că nu-ți va simți nimeni lipsa.
Legați-l și puneți-l în trăsură.
Nu doar tu și Victor aveți o viziune.
Și eu visez la viitor.
Un viitor în care familia mea va controla această nouă tehnologie.
Ce-ai spus?
Nu ești de acord.
Mă gândeam eu că ție și lui Victor n-o să vă placă ideea.
Deși sunteți obsedați de moarte, vă prefaceți că nu aveți legătură cu violența.
Ciudat.
Adio, Igor!
Straussman nu era Straussman.
Corpul înghețat era al lui Straussman.
Tânărul care se dădea drept Straussman era cocoșatul,
transformat de Frankenstein.
- Domnule inspector, nu e... - Au fugit cu trăsura familiei Finnegan.
Finnegan merge la Colegiul Regal de Medicină. Are logică.
- E și el implicat, probabil le dă bani. - Domnule inspector Turpin...
Bănuiesc că a fugit din țară cu ajutorul lui Finnegan,
care are, din câte am aflat, o moșie, castelul Erskine, în Scoția.
O să-i găsim acolo.
- Încetează, Roderick, ce naiba! - Nu, ascultați-mă!
Putem să-i prindem acum.
Putem
și o să-i prindem noi.
Ce vreți să spuneți?
Vi se ia cazul, domnule.
De fapt, ești suspendat din poliție.
Îți ia locul sergentul Alistair.
Ești suspendat pe motive medicale și de tulburare mentală.
N-aveai mandat de percheziție, Roderick.
Îți dai seama cât a trebuit să mă străduiesc
ca să evit să fii acuzat penal?
- Era o acțiune necesară. - Serios?
Ce căutai?
Cocoșați din înalta societate?
Monștri nedecedați?
Conspirații în care-s implicate cele mai bogate familii din Anglia?
Da, o conspirație pentru a crea viață,
ca un act sfidător împotriva lui Dumnezeu.
Erai cel mai bun polițist din Scotland Yard, dar a venit momentul să te odihnești.
Trebuie să te vindeci. Când te vei întoarce, vei vedea lucrurile așa cum sunt.
E prețios?
Am intrat în posesia lui când aveam zece ani.
Era o iarnă extrem de geroasă.
Locuiam la țară pe atunci. Era o perioadă fericită.
Ne-am strecurat pe fereastră, fiindcă voiam să ne jucăm în zăpadă,
și ne-am jucat.
Până când a venit un viscol
și am rămas înzăpeziți.
Era să mor.
În orice caz, după...
După ce s-a dus zăpada
și s-au ivit zorii,
eram în viață.
Am văzut că țineam ăsta în mână.
Are scopul de a-mi reaminti.
Ce anume?
Că Dumnezeu,
dacă există cumva,
ne-a trimis pe lume imperfecți.
Suntem slabi.
Suntem fragili.
Și suntem destinați să murim.
Ceasul îmi amintește că nu suntem dotați suficient.
Cu cine erai?
Ai vorbit la plural. În viscol.
La plural?
Unde, Doamne iartă-mă, crezi că te duci?
Ai stat câteva săptămâni la pat! De-abia te ții pe picioare!
Igor, nu te duce. N-o face.
Trebuie să mă duc. Are nevoie de mine.
Nu-i datorezi nimic.
- Ești stăpân pe destinul tău. - Ba nu.
El m-a făcut ceea ce sunt.
Te înșeli.
Ai fost mereu așa. Ai fost mereu un om curajos, strălucit, frumos.
El mi-a oferit un trai.
Îmi pare rău, Lorelei, dar
trebuie să înțelegi, sunt nevoit să plec.
E prietenul meu.
Atunci nu pleci singur.
Două inimi.
Să pompeze sângele într-un corp mai mare.
O cutie toracică mai mare, ca să cuprindă patru plămâni.
Doi pe dreapta și doi pe stânga.
Noi doi, Igor, vom crea un om
după propria noastră imagine.
Un om
inteligent
și civilizat.
Oprește!
Oprește aici!
Oamenii lui Finnegan.
Așteaptă aici.
Ai grijă, te rog.
- Ce faci? - Du-te.
Nu vă supărați!
Îmi cer scuze, dar cred că ne-am rătăcit.
Mulțumesc!
Ce înseamnă asta?
Țineți-o aici! Mă duc la castel.
Domnule, se apropie o furtună.
Omul ăla a făcut pact cu diavolul și trebuie oprit!
Toate stațiile pregătite!
Ingineri! Oameni de știință! Privirea la mine!
Se apropie furtuna!
Condițiile sunt perfecte!
Stația electrică e gata, domnule!
Mutați-l pe Prometeu la stația unu!
Băgați lemne în cuptor! Să fie mai cald!
Atenție la pompa de sânge!
Pregătiți sângele!
Stația de fluide, acum!
Acum. Gata?
Injectare.
Injectat. Filetat.
Stația respiratorie!
Pregătiți stația respiratorie!
Victor.
Igor?
- Ce mă bucur că ai venit! - Victor, Finnegan a ordonat să fiu ucis.
Cred că vrea să te omoare și pe tine, după ce îi dai ceea ce vrea.
Mai avem o șansă de scăpare, dar trebuie să oprești experimentul.
- Te-a trimis tata, nu-i așa? - Nu fi ridicol!
Nu se va da în lături de la nimic și nu știi de ce e în stare!
Nu-mi pasă.
Poftim?
Nu mă interesează motivele lui Finnegan.
Voi schimba cursul existenței omenești aici, în seara asta.
Apoi, lumea asta care m-a disprețuit,
își va aminti pe veci numele meu!
Nu, dacă faci ce vrea el, nu-și va aminti nimeni de omul Frankenstein.
Ci doar de monstru!
Te iert, Igor.
Te iert pentru această incredibilă lacună intuitivă.
Rămâi aici!
Era fratele tău cu tine!
Henry Frankenstein.
El era cu tine în noaptea aia.
Era mai mare sau mai mic ca tine?
Mai mare.
Cred că îl admirai mult.
De unde îl ai?
Nu m-aș mira, totuși, să fi fost ideea ta. Nu-i așa?
Ca să ieșiți în zăpadă. Și el te-a protejat.
Dar el a murit și tu ai supraviețuit.
Nu e vorba despre asta, Victor?
Vrei ca nimeni altcineva
să nu mai fie nevoit să sufere cât ai suferit tu.
Nu.
Nu?
Nu.
E vorba de mult mai mult.
Nu înțelegi?
În mintea mea, eu i-am luat viața fratelui meu în acea seară.
Trebuie să reechilibrez balanța.
Acum trebuie să creez o viață nouă.
Victor, nu rezolvi nimic așa.
Lucrul ăsta îți va aduce și mai multă durere.
Iar calea pe care ai apucat-o acum nu te reprezintă.
Tu ești un om bun, Victor.
- Igor... - Frankenstein!
Frankenstein! Grăbește-te! Ne-a ajuns furtuna!
Victor,
n-o face.
Victor!
Stația unu, gata!
Deplasarea lui Prometeu!
Stația electrică!
Stația electrică, gata, domnule!
Cine s-ar fi gândit?
Noi doi în pragul nemuririi!
Deplasarea lui Prometeu!
Stația Lazăr!
Să-i ia dracu' pe toți!
Pe negativiști și pe ipocriți!
Căci în seara asta, Victor, insuflăm viață
cărnii!
Baloane eliberate!
Gheara lui Lazăr!
Îți voi da viață.
Îți voi da
viață!
Înălțarea lui Prometeu!
Stația e gata, domnule!
Vreau putere maximă, la semnul meu.
Acum!
Convertizor B, pe fază!
Putere maximă, acum!
Toate stațiile, deschideți releele!
E momentul tău de glorie, Victor!
Victor!
E prea multă putere!
Știți povestea.
Strălucirea fulgerului.
Un geniu nebun.
O creatură profană.
Victor,
n-o face!
Trăiește!
Ei bine, Victor...
Domnule, vă avertizez
că avem o supraîncărcare!
Nu!
Frankenstein!
O să arzi în iad pentru ceea ce faci aici.
Asta nu e știință.
Asta e mâna diavolului însuși.
Nu există diavol. Nu există Dumnezeu. Doar omenire.
Doar eu!
Dumnezeu să te ierte, Frankenstein! Dumnezeu să te ierte!
La o parte, Victor!
Dă-te la o parte!
Vino la mine.
Sunt fratele tău.
Frate Henry, iartă-mă!
Te-am nedreptățit.
Asta nu e viață.
Asta nu e viață!
Nu ești viu!
Trăiește!
- Victor! - La o parte, Frankenstein!
Trăiește, trăiește!
Alungă-l, Doamne, pe diavolul ăsta
și du-l în străfundurile iadului de unde a venit.
Nu!
- Igor, îmi pare rău. - Ce facem acum?
Ce facem acum?
Facem singurul lucru pe care putem să-l facem.
La dracu'!
Nu!
Igor!
Victor,
dă-te jos!
Igor!
Două inimi!
Nu!
Frate, iartă-mă!
Victor?
Dragul meu Igor, te-aș fi așteptat,
dar nu voiam să fiu a treia roată la căruță.
Și apoi, cred că te-ai săturat de munca mea.
Fie vorba între noi, te-ai săturat și de mine.
Timpul petrecut împreună s-a isprăvit. S-au dus înfăptuirile noastre,
iar descoperirile s-ar putea să rămână neștiute de nimeni.
Dar mă voi gândi mereu cu drag la tine și vei rămâne prietenul meu.
Cât despre mine,
cred că știu ce am greșit de data asta
și poate că, într-o bună zi, o să apelez din nou la tine.
Fii pregătit!
Deocamdată ești stăpân pe viața ta
și îți urez mult noroc.
Ești și vei rămâne cea mai mare creație a mea.
Prietenul tău...
Traducere și adaptare: Aurelia Costache
Revizuire: muLineZu
În memoria lui CHARLIE PHILLIPS